I ett sagornas land-
-vilar ett kungadömes öde på en ynglings axlar.
Hans namn är Merlin.
- Vad gör du? - Kungen måste se kunglig ut.
-L underplagg ser jag inte kunglig ut. - Ha tålamod. Tänk på något angenämt.
- På dig i stocken? - En sekund, bara.
En...
- Vad har du där? - Inget, Min hand och min andra hand.
- Varför gör du ett till hål i bältet? - Jag förbättrar det.
- För ökad bekvämlighet. - Påstår du att jag är tjock?
Nej, jag påstår att bältet år ett hål från perfektion.
Dumheter.
Kom igen, då.
Ditt yrke ger lite extra vaddering efter alla fester och banketter.
Gör det, då. Inte ett ord till någon om det.
Jag är bra på att bevara hemligheter.
- Har du sett Agravaine? - Inte sedan i morse.
Märkligt. Han borde vara här nu.
Äh, min favoriträtt. Örtbakad kapun.
Ta det lugnt, så vi slipper göra fler hål i bältet.
- Vin? - Merlin...
Tur att du inte har några viktiga hemligheter att bevara.
- Hur mår du? - Ingen vill bli kallad tjock.
Förlåt.
Det är Gwen, eller hur?
Jag letar efter henne men ser henne inte.
Sedan kommer jag ihåg skälet.
Tiden är inne.
Bilda en kedja till brunnen! Vi behöver mer vatten. Nu!
- Glöm vattnet. - Om vi inte kan...
- Hur tog de sig igenom porten? - Fort, slå larm!
Vi blir anfallna! De är innanför stadsmurarna.
- Ta alla till den inre kammaren. - Följ efter mig!
Gwaine säkrar rustkammaren. Percival följer med mig.
- Det är ditt verk. - Du kan inget göra.
- Jag kan döda dig, förrädare. - Tappra ord, Elyan. De blir dina sista.
Vi hinner inte leka med soldater, Agravaine.
Nedre staden är förlorad. Snart når de citadellet.
- Hur kunde de komma in oupptäckta? - Agravaine har planerat något.
Dina värsta farhågor har besannats.
- Merlin? - Jag måste hitta Arthur!
Vi kan inte hålla tillbaka dem länge till. Led folket mot skogen!
Reträtt!
- Har du gömt dig i städskrubben? - Vi måste härifrån.
- Är du oskadd? - Ja.
Jag kanske har brutit några revben.
Agravaine?
Nej, det går inte. De är för många!
Din morbror kan du ta itu med senare.
Fort, hitåt! Skynda er.
Staden har fallit.
Camelot är vårt.
Och?
Att inta Camelot var det lätta. Jag vill komma åt Arthur.
- Var är han? - Han är här på slottet.
Han har ingenstans att fly.
Om jag binder om bröstkorgen kan en lunga punkteras.
Gör bara så att jag kan svinga svärdet.
- Hur är läget? - Citadellet är invaderat.
- När kommer de? - Om någon minut.
- De tänker döda Arthur. - Han måste föras i säkerhet.
Arthur skulle aldrig överge sitt folk. Han skulle hellre dö.
Barrikadera dörrarna, så att vi får mer tid.
Kan du ge något som får Arthur att tuppa av?
Jag har inget så starkt. Kanske på min kammare, men slottet är intaget.
- Något måste du ha. - Nej, men du kanske kan göra något.
Arthur följer inte med frivilligt, men tänk om han skulle förlora sin vilja?
- Föreslår du magi? - Skulle du klara det?
Jag kan försöka.
- Det kommer att göra ont. - Gör det, bara.
Vi måste ge oss av.
Gärna.
Då ger vi oss av. Vi tar den bakre porten.
Jag håller dem tillbaka så länge jag kan.
- Samla ihop dina saker. - Jag sinkar er bara.
- Det är bäst att jag stannar. - Det hinner vi inte orda om.
Skydda vår kung, Merlin.
Din seger tycks kortlivad, Morgana.
Gör i ordning hästarna. Vi ska ge oss ut på jakt.
- Tack, Percival. - Kan du gå själv?
Ja, om du pekar vart jag ska.
- Elyan. - Håll inte tillbaka för min skull.
- Är vägen från Camelot säker? - Jag tror det.
Kom, Arthur.
- De kommer att jaga Arthur. - Vi måste över gränsen och söka skydd.
Jag vet en plats: Ealdor bortom Vita bergen.
Vänta.
Lyssna.
Fly!
Var är Percival?
Vi måste fortsätta.
- Fortsätt - Du, då?
Oroa er inte för mig.
Förlåt, det var mitt fel.
Jag tror att vi är säkra för stunden.
Men vi måste hitta en förklädnad till dig.
Du bestämmer helt och hållet.
Vi har herraväldet över Camelot. Några riddare flydde, och de som inte flydde-
-sitter i hålorna eller är döda.
Utmärkt.
Har folket välkomnat mig som drottning?
De svär aldrig trohet till någon annan än Arthur.
Som jag väntade mig. Bränn deras grödor.
Vi får se hur de känner när barnen svälter.
Och Arthur?
Vi kommer att hitta Arthur tids nog.
Perfekt.
- Ta god tid på dig. - Jag är ledsen, Merlin.
Några är ganska små.
- Man får ta vad man har. - Du har rätt.
Jag borde tänka efter innan jag öppnar munnen.
- Det vore en bra början. - Klar.
Ja, Arthur... Vad ska jag säga?
Du ser ut som en riktig fårskalle.
- Ska jag prova något annat? - Nej, det blir perfekt.
- Fast jag borde ta det. - Mitt guld!
- Det är nog säkrare hos mig. - Självklart
Vet du vad det här är?
Inte? Det är en nathair från Asgorath-bergen.
Oftast är den beskedlig, men med lite uppmuntran kan den ge ofattbara plågor.
Så du kan välja. Antingen säger du var Arthur är.
Eller så får du träffa min lilla vän.
- Jag säger ingenting. - Det var det svaret jag hoppades på.
Tar det aldrig slut?
Vad är det? Är du för känslig?
Arthur flyr till Ealdor. - Du följer efter. Och Agravaine...
Om du sviker mig igen kommer du att stå på tur efter Elyan.
- Vad har de gjort? - Det är nathair-ormens verk.
- Han har utsatts för outhärdlig tortyr. - Kan du hjälpa honom?
Jag ska försöka så gott jag kan.
- Jag bad dig att ge dig av. - Mina män är redo.
Vad väntar du på, då?
Jag”
Jag ville bara ta farväl.
Då var det gjort.
Och att be er vara försiktig.
Varför? Jag har inget att frukta.
Trots allt ni har uppnått måste ni iaktta försiktighet.
Faror väntar runt varje hörn.
Ni kan inte lita på någon. Inte ens Helios.
- Ingen förutom dig, eller? - Jag är er enda sanna bundsförvant.
Jag är er enda sanna vän.
Jag skulle göra vad som helst för er.
Jag uppskattar din trofasthet.
Det är därför jag har anförtrott uppdraget åt dig.
Jag förstår.
Jag önskar bara att ni inte tog mig från er sida, där jag kan skydda er.
Hitta Arthur, så ska du aldrig behöva lämna min sida igen.
Farväl.
Stanna.
Vänta här.
Hej.
Jag såg dem smyga runt i skogen.
- Ser du något intressant? - Nej.
- Lägg inte näsan i blöt, pojke. - Jag såg inget. Vi är på genomresa.
- De saknar hästar och förnödenheter. - Föredrar ni att resa lätt?
- Kan man säga. - Vart ska ni?
- Norrut mot gränsen. - Till Lots rike?
Han gillar inte främlingar, däremot att pryda sin borg med deras huvuden.
- Varför är du på väg dit, då? - Jag har mina skäl.
- Jag håller med. - Vad är det med din vän?
- Han är en tok. - Tar du hand om honom?
Utan mig skulle han inte klara sig.
Ni kan väl fortsätta.
Vi skulle inte kunna få följa med er?
Jag skulle uppskatta sällskapet.
- Jag är mycket irriterande. - Tyvärr.
Du har tur att jag lät er leva.
Jag kan betala. Med guld.
Varför sa du inte det?
Vilken ynkrygg förnekar vem han är?
Ät det hållet! De kan inte ha kommit långt.
Vi slår läger här.
- Tack. - Ingen orsak.
- Det där angår inte dig. - Förlåt, jag kände igen lukten.
- Det är rökelse, eller hur? - Hur så?
- Den måste vara värd en förmögenhet. - Det måste den.
- Är ni smugglare? - Vi kallar det frihandel.
Kungen har förbjudit det. Om ni åker fast kan ni dödas.
Skulle Tristan och Isolde åka fast? Knappast.
Vi är för snabba och smarta för Camelots dumbom till kung.
Jaså, minsann?
- Mer soppa? - Ja tack.
Tack
Två tack på en gång. Det är otroligt.
- Är det? - Ja.
Uppförande är inte direkt din styrka.
Är det inte? Hur då?
Du är oförskämd, tanklös och okänslig - och det är när du är på gott humör.
Det var tråkigt att höra.
Du förstår inte allt jag gör för dig. Även om du är kung-
-vore det vore fint om du gjorde något för att visa din aktning.
Ledsen att du är besviken på mig.
- Jag ska tänka på det i framtiden. - Det ser jag fram emot.
Men varför vänta? Kitteln måste rengöras.
- Det ska bli. - Sedan kan du rykta hästarna.
Gärna.
Där.
- Gick det bra? - Ja.
Jag hoppas att du kan förklara det här. Annars fortsätter jag väl sparka dig.
- Du är tillbaka. - Vad är det för struntprat?
Camelot är förlorat.
Du skadades vid ett anfall och svimmade och jag tvingades föra dig därifrån.
- Var är vi nu? - På väg mot Ealdor för att söka skydd.
- Förhoppningsvis möter vi riddarna där. - Vilka är det?
De är...
- Smugglare. - Smugglare?!
Varför måste jag se ut som en byfåne?
Det är en perfekt förklädnad. Ingen skulle misstänka att du är...den du är.
Jag tänker inte gå runt klädd så här.
- Du måste. Du måste spela din roll. - Vad då för roll?
Vi ger oss av så fort hästarna har vattnats.
Förklara det för token.
- Tok! - Det är dig han pratar med.
Du måste spela din roll.
Imponerande pjäs.
- Tack ska han ha! - Får jag känna?
Storslagen.
Yrkesskicklighet av den kvaliteten finns bara på Camelots kungliga smedja.
Säg mig, hur kom ni över det?
Jag vann det i ett kortspel och gav honom det.
Nu vägrar han skiljas från det. Det får honom att känna sig trygg.
Jag hoppas för er skull att det är sant och att jag inte färdas med en riddare.
Jo då.
En riddare...? Titta på honom.
Du har rätt. Riddarna må vara korkade, men inte så korkade.
- Packa ihop, tok. - Jag sticker svärdet i dig.
- Du behöver nog inte spela länge till. - Hur länge?
Spring mot träden. Vi täcker er.
Vill ni leva eller inte?
- Nu, då? - Nu är det vår tur.
- Vem ska täcka oss? - Var inte en tok, Merlin.
- De har inte hittat lasten. - Det gör de. - Men de letade efter dig.
Vem är du?
Mitt namn är Arthur Pendragon.
- Kungen av Camelot? - Jag var det.
- Allt detta för en odåga till kung? - Ska en smugglare säga.
- Jag blev det för dina skatters skull! - Skatterna skyddar rikets folk.
- Mitt folk fick inget skydd. - Förlåt att jag avbryter.
Isolde!
Vi lovade varandra att hålla ihop livet ut.
Har jag någonsin brutit ett löfte?
- Vi måste fortsätta. Det kommer fler. - Ge er av, då.
- Följ med till Ealdor. Där är ni säkra. - Jag följer inte med vem som helst.
Han räddade livet på mig, Tristan.
- Tack. - Men det är deras fel att det hände.
Hon är skadad och behöver skydd och vila.
Då får det bli så. Men du ska veta att jag gör det för hennes skull.
Du och sådana som du vållar endast elände i landet.
- Kommer du hit av Skadeglädje? - Hälsar man så på en gammal vän?
Jag förlåter dig. Du ser dålig ut.
Ser du inte att han svälter? Det gör vi alla.
Det är klart. Så många av mina män som ni dödade.
Jag låter köket laga en festmåltid åt er.
Jag tänker inte på mig, utan på Gaius.
Han överlever inte länge till utan mat.
Äh, Gwaine...
Så stilig och osjälvisk. Det är klart att ni ska få mat.
Om du gör skäl för den.
Här går gränsen mellan Camelot och Lots rike.
Ealdor ligger i dalens bortre ände, en halv dag härifrån.
Vi stannar här i natt. Agravaine kan inte ha spårat oss.
Jag gör upp eld, så att vi kan hålla Isolde varm.
- Drick, så du inte tappar orken. - Jag hämtar eget.
Se! En riddare av Camelot.
De påstås vara de fem kungadömenas främsta.
Låt oss se om ryktet stämmer.
Du visste det.
Du visste att Agravaine förrådde mig.
Jag kunde inte vara säker, men jag hade mina misstankar.
Jag känner mig som en dåre. Jag litade på honom.
Jag var blind för hans och Morganas svek.
- Alla kan bli lurade. - Jag blir det hela tiden.
Jag höll av dem. Jag förstår inte.
- Varför hatar de mig? - Det gör de inte. De vill åt din makt.
Kanske det. Men skulle de vilja ta över om jag var den kung folket förtjänar?
- Tristan kanske hade rätt. - Han var arg och...rädd.
Han behövde någon att skylla på, men skulden är inte din.
- Du verkar säker på din sak. - Du är ärlig, modig och trohjärtad.
En dag ska du bli den största kung som landet har upplevt.
Jaha.
- Skönt att jag har min tjänares stöd. - Du har inte bara mitt.
Tro mig.
Upp med dig!
Kan du inte bättre? Jag blev lovad en kamp.
Jag förstår att du är ilsken.
Det måste vara jobbigt att vara så ful.
Så ful att barn och kvinnor skriker.
Gratulerar. En imponerande uppvisning. Du förtjänar belöningen.
Men bättre får du vara för att få mer.
Mor.
Välkommen hem, Merlin.
Såret är inte infekterat.
- Får hon vila, så blir hon bra. - Tack för allt du har gjort för henne.
Jag är ledsen att jag drog denna olycka över er.
Jag må har förlorat min last, men jag har kvar min älskade Isolde.
Då är du rikare än du anar.
Sprid ut er och omringa byn.
Ingen får komma undan.
- Vad skönt att du är hemma. - Förlåt att det dröjde.
Jag förstår hur livet i Camelot är.
Ibland oroar jag mig för dig.
- Oroa dig inte. - Det är det mödrar ska göra.
Här är vi trygga.
- Hur är det med henne? - Som förväntat.
Men ett brustet hjärta tar tid att läka.
Guinevere.
Hej, Arthur.
Vad gör du här?
Jag kan lika gärna vara här.
Jag har saknat dig.
Och jag dig.
Agravaine. Han har hittat oss.
- Några förslag? - Gå runt baksidan.
Där! Fånga dem!
Du har magiska krafter.
Översättning: Erik Swahn www.undertext.se